KODU KUZJALE
Nataða, pane uks kinni! Me tuleme varsti tagasi.
Hea küll. - Pühi seniks tolmu.
Kuskil kedagi kui pole, siis just keegi kuskil on.
Ainult kus see keegi oleks? Kuhu ta end peitnud on?
Nafanja!
Sina ei näinud mind, mina ei näinud sind.
Miks? - Meil pole ette nähtud ennast näidata.
Pööra ära!
Oh, häda, häda! Lootusetu! Kuhu siin ennast peita?
Põrandaalust pole, sahvrit pole, pragu pole, urgast pole!
Nafanja!
Kuzja!
Teid kutsutakse Kuzjaks? - Kuzjaks. Võib ka Kuzjake öelda.
Ma olen veel väike: seitse sajandit, kaheksas algas.
Seitse aastat? Nagu minagi?
Teil on vanus aastates, meil sajandites. Igas sajandis on sada aastat.
Oi, te olete koopainimene?!
On ikka alles tölp ja mõistmatu juhmard!
Ma ei ole koopast, ma olen koduvana.
Koduvana? - Jah!
Ainult et praegu olen ma kodutu koduvana.
Oh, häda ja kurvastust! Kust küll peavarju leida?
Ära heida meelt, Kuzjake. Ela meie juures.
Ega sa mind välja ei anna? - Ei anna.
Olgu. Töötama hakkan südametunnistuse järgi: majapidamise pärast ära muret tunne.
Talli on? - Ei.
Sellest on kahju. Lapsevanemad on? - On.
Valvan nende järele.
Nafanja!
No nii, tõstame!
Hoia vasemale, vasemale.
Ettevaatust, uksepiit, paremale! Vot nii.
Hoia, tütreke!
Tüdruk, aita ema, aita!
Nõnda, memmeke, astu ettevaatlikult kõrvale.
Ei, siia, siia! Palun teid, siia!
Tule sisse.
Vaata, milline ilu! Just mulle sobiv elupaik.
Näed! Isegi külalised mahuvad, kui ühekaupa tulevad.
See on küll seest valge, aga me värvime ta ära.
Kõigepealt tuleb siia kevad.
Siis suvi. Liblikad lendavad.
Pärast seda sügis.
Ja siis elame tasapisi talveni.
Oi, mis see on?
Miks see siin on? Rikkuda niisugune ilu, milline rumalus!
Vot nii! - Aga kuhu siis prügi panna?
Anna siia.
Näed, nii! - Otse onule kaabu peale!
No ja mis siis? Raputas maha ja läks edasi.
Nataða!
Juba viisid prügi välja? Tubli tüdruk.
Kuzja!
Kuzjake! - Ae!
Kuhu sa ennast peitsid?
Kui ma ütlen "külm", siis seal mind tähendab ei ole.
Aga kui ütlen "soe" - seal ma olengi.
Külm, külm.
Väga külm ei ole, kuid seista ruumi pole!
Jääpurikad sulavad, soojem.
Veel soojem. Kõrvetab, põletab!
Oi, sina põled ära! Oli sul vaja praeahju pugeda, mu väike murelaps!
Lase mind lahti! Ma hakkan siin elama.
Milline hea koht! Soe!
See koht pole mitte sinu, vaid selle jaoks.
Nataða!
Panid juba pardi ahju? Tark tüdruk oled.
Kuzja! Kuzja!
Kuzja, Kuzja?
Kuzja!
Nafanja, kas Kuzja on teie juures?
Mida, mida sa naerad?
Sa oled roheline nagu konn.
Aitäh sellele tarele, lähen mujale!
Kuzja, kuhu nüüd? - Nafanja! - Kuzjake, ära mine!
Kellele mind siin vaja on? - Minule. Ma hakkasin sind armastama.
Aga kas sa muinasjutte tead?
Kõigepealt vihtle mind saunas, toida, jooda ja siis pea armsaks.
Meil ei ole sauna. - Jah?
See pole peremees, kes oma majapidamist ei tunne.
Aga mis see on? - See on vann, mitte saun.
Mis vahet siin on? Miks sa mind siis ei vihtle?
Võta särk ära. - Mida veel! Niisama vihtle.
Saab korraga ennast pestud ja riided puhtaks.
Kuumemat, kuumemat, perenaisuke!
Anna leili! Kuumutame noori luid-konte.
No-nii, imetle ennast! - Oi, kes see on?
Pestud-kammitud peigmees!
Rumalus! Sa oled lihtsalt väga sümpaatne koduvanapoiss.
Aga tead, ma olen sinuga juba täiesti harjunud.
Tee süüa! - Oi, ma kohe, Kuzjake.
Õnne uues kodus!
Suurepärane, ol-la-laa!
Huvitav, kui palju ruutmeetreid siin on?
Tervist!
Vaadake, kui kenake! Kus on alles sirgunud! No ja kui vanad me siis oleme?
Seitse. - Juba seitse! Kui võluv!
Varsti kooli? - Jah.
Juba? Milline ebaõnn! - No kasva suureks!
Aitäh! - Jah, minu õnnitlused samuti.
Miks sa külmkapis oled?
Elada on ju kuskil vaja. Astu sisse, ole külaliseks.
Külmetad pärast vanni. - Ja mis siis?
See-eest õgin ennast korraga kurguni täis, nagu kaamel.
Aga siit leitakse sind kohe üles. - Lase lahti, lase lahti!
Täissöönu pole näljasele seltsimees! - Rumaluke, ma peidan su ära.
Kena kamber!
Sinu oma või? - Minu.
Kohe kostitan sind, kohe.
Ole lahke! Näed, millised lilled?! - Neid ma ei söö, ma pole kits.
Mis see kits asjasse puutub? Sa ainult proovi!
Ah soo! Noh?
Kuidas on? - Pole viga.
Kas sa ise küpsetad või keegi aitab? - Mis sa nüüd, ma ei oska.
Aga see on väga lihtne, ma õpetan sind.
Kui on sees sel kohupiim, pirukas tast tuleb siis.
Kohupiim kui katteks saab, kohupiimakorbi saad.
Nii või teisiti on hea, nii või naa on maitsev!
Pirukas on valmis!
Naaber, naabri juurde tule lõbusale olengule.
Kus on sõbrad, mina seal, ja kus ma, ka sõbrad seal.
Nii või teisiti on hea, nii või naa just koos me.
Ja kus ma, ka sõbrad seal.
Nataða!
Nataða, mida sa teed? Harjutad? Tubli tüdruk!
Aga kes see on?
Näed siis, milliseid mänguasju on hakatud tegema. Oskavad, kui tahavad!
Vahetasite jälle Pavlikuga? Juba homme anna tagasi.
Oh, kui ilus asi!
Laekake imelises vanas rahvuslikus stiilis. Kas tädi Klava kinkis?
Panen selle puhvetisse.
Ja nüüd magama. - Kuzja!
Korja mänguasjad kokku.
Kuzja, Kuzjake!
Kuzja! Kas sinust sai tõesti mänguasi?
Kas siis tegelikult tõesti mitte midagi ei olnudki?
Nafanja! Kohver võeti ära! Kohver muinasjuttudega!
Mis koduvana ma juttudeta olen?!
Kuzjake, ära muretse! Kuzja! - Nafanja!
No mis sinuga on? - Kohver, minu kohvrike...
Ära võta seda nii raskelt. Päästame su kohvri ära.
Ongi kõik, ma siis lähen.
Kui midagi on, aja mind üles.
Perenaine! - Kuzjake, sa tulid tagasi?!
Tasa-tasa.
Nüüd tuleb muinasjutt!
Kuula.
Sa ära karda, jutt ei peta,
sest muinasjutul aus on viis.
Sa tasakesi juttu vesta,
on ilmas rohkem tõde siis.
Jutustas Pastella